"Vargen tänkte: vilken ung, läcker munsbit..." Bröderna Grimm, 1812
Hank, vad gör du?
Jag tar ett testfoto medan du är ung och oskyldig.
-Jag ska bara gifta mig en gång. -Jaså. "Så levde de lyckliga..."?
-Du har precis köpt en ring. -Jag tittar inte på henne.
Hon klär sig i Armani, tjänar bra, åker BMW-
-och faller för sin chef. Bara trubbel.
Kan du inte bara glo som vi andra. Kom, vi har ett anrop.
En fotvandrare ringde och sa att han hade sett nåt.
Jag förstod inte vad han menade förrän jag såg det här.
Resten av henne ligger här borta.
-Hur vet du att det är en kvinna? -Titta själv.
-Damskor. -Vad var det för djur?
Vi borde kunna se spår. Björn, puma, varg...
-Vad är det då? -Det är nu det blir intressant.
-Det här är det enda spåret. -Vi behöver göra ett avtryck här.
DNA-testet får visa om det är ditt fall eller vårt.
-Precis som Munson Creek Falls. -En fotvandrare och en lo.
Men den lon hade inga kängor.
Hörde du?
Musik.
-Här ligger en Ipod. -Vad är det för låt?
-"Sweet Dreams." -Eurythmics. En av deras bästa.
Jag visste inte att du sjöng.
Jag tar en titt i databasen efter våldsamma rovdjur.
Även utanför staden.
Ja. Vi borde även kolla upp Munson Creek Falls igen.
Jag tar ner Ipoden till labbet. Kommer strax.
Förlåt. Jag borde ha haft min krockkudde på mig i dag.
Det finns 23 kända rovdjur i närheten.
Inget av dem kan göra det vi såg i morse.
En student försvann efter sin joggingtur i morse.
Hon stack vid halv åtta. Hon är alltid tillbaka halv nio.
-Har du ett foto? -På mobilen.
-Vad hade hon för slags skor? -Rosa Nike.
Var det henne vi såg?
-Ja, det var Sylvie Oster. -Då vet vi det. Vilket sätt att dö.
Jag hoppas att det gick fort. Vi sticker.
Ja, det har varit en lång dag.
Du har en stor kväll i kväll. Sabba det inte, Romeo.
Juliette?
-Moster Marie. När kom du? -Hon var här när jag kom hem.
Jag är ledsen.
Jag hade tänkt ringa, men ibland glömmer jag saker.
-Är allt bra? -Det har varit bättre.
Hon berättade om din barndom.
-Om den döda grodan i mikron? -Bland annat.
Ge mig en kram.
Vi måste prata.
-Hur illa är det? -Månader, veckor, dagar...
Ingen vet. Det finns så mycket som jag måste berätta.
-Varför kom du inte tidigare? -Det gick inte.
-Varför inte? -Lyssna på mig, bara.
Det finns saker som du inte vet. Om din familj.
Min familj? Du är min familj.
Har du sett konstiga saker? Saker som du inte kan förklara?
Jag visste det. Det går mycket fortare än jag hade trott.
-Själv var jag utslagen i en vecka. -Vad pratar du om?
Familjens förbannelse har redan gått över till dig. Jag är ledsen.
Du älskar Juliette, men du får aldrig träffa henne igen.
Det är för farligt.
-Herregud... Han är här. -Vem?
Hulda.
-Dödade du honom? -Ja.
Jag trodde att jag hade förlorat dig. De är på jakt efter mig.
Tappa aldrig bort den här.
Skydda den med ditt liv. De letar efter den.
Nick, dina föräldrar dog inte i en bilolycka.
De blev mördade.
Jag såg inte vad som hände. Jag hörde bara skott.
Han kom från ingenstans med den där saken i handen.
Han gick direkt mot henne. Jag hade inget val.
Åk till sjukhuset. Jag tar hand om det här.
Hon kände honom. Han hette Hulda.
Jag kollar fingeravtrycken.
-Ska jag följa med? -Nej. Jag kommer hem så fort jag kan.
Okej. Jag älskar dig.
Mr Burkhardt? Hon har vaknat nu.
Du såg honom, eller hur? Du såg vem Hulda var.
Jag vet inte vad jag såg. Vad är det som pågår?
Vi kan se det som ingen annan kan se.
När de tappar behärskningen ser vi hur de verkligen ser ut.
-Du måste vila. -Det är ingen saga.
Det är på riktigt. Det de skrev om hände verkligen.
Du är en av de sista i släkten Grimm.
Jag önskar att jag hade mer tid. Allt finns i min husvagn.
Det är så mycket som du inte vet.
-Det du sa om mina föräldrar... -Du är sårbar nu.
Du måste vara försiktig. Förlora aldrig det som jag gav dig.
Besökstiden är slut. Du kan träffa henne igen i morgon.
Har du fått det översatt?
-Det betyder: Grimms lieman. -Det passar in på din kompis Hulda.
Kolla vad jag hittade.
Hulda jobbade som revisor i Boise.
Men enligt fingeravtrycken var han efterlyst för mord i Chicago.
Han var också efterlyst i Florida och Alabama.
-Var han efterlyst för mord? -Han var en elak jävel.
Chefen vill prata med dig, Nick.
-Vad vill han? -Det lär du märka.
Du valde rätt människa att skjuta. Hur mår du? Är du okej?
Efter sin första skjutning måste man träffa polispsykologen.
Se till att du gör det. Och vila ut.
-Hur länge har du varit här? -Jag kunde inte sova.
-Vad är allt det här? -Jag vet inte.
Jag tar hand om det senare.
Kom, vi lägger oss.
-Hur länge bodde du hos Marie? -Från tolv års ålder.
Sen dina föräldrar dog?
-Ni bodde väl inte i husvagnen? -Jag visste inte att hon hade en.
Bara en katt.
Om det passar vårt stövelavtryck hjälper det oss mycket. Tack.
Angriparens DNA visar inte om det är en människa eller ett djur.
Vi har hittat en känga som passar gipsavgjutningen.
Hon ligger i koma.
Hennes EKG visade en topp i morse, men jag kan inte säga mer.
-Kommer hon ur det? -Vi får vänta och se.
Kände du till ärren?
-Vilka ärr? -De ser ut som knivsår.
Hon har dem över hela kroppen. Vad jobbade hon med?
Hon var bibliotekarie.
Jag kommer.
Jag förstår inte. Hon skulle gå direkt dit från skolan.
Hon kom aldrig. Jag har letat överallt.
Tar du hand om dem?
-Nå? -En flicka på väg till sin morfar.
Mannen med skägget.
-Är han ren? -De kollar upp honom nu.
Det är det bästa foto de hade.
Vi vet inte vad vi har här, och tiden rinner i väg.
Vi delar upp oss och letar där hon kan ha gått.
Det är 2,5 km från skolan till huset.
Hon hade lila leggings och en röd tröja.
Se till att ni har en kopia på fotot och en karta. Nu kör vi.
Studenten som blev angripen hade också en röd tröja.
Hon som blev söndersliten? Vi får hoppas att det här inte är han.
Hon skulle gå över Hunter Lane och runt parken.
-Bor morfadern på andra sidan? -Ja. Hildebrand Road 4753.
-Jag hade aldrig gått runt parken. -Mamman var säker.
Och barn gör alltid som deras mammor säger, eller hur? Kom nu, David.
Jag går hitåt.
Var försiktig.
Du är sårbar nu.
Det är ingen saga.
Jag har hittat nåt!
-Robin Howell. -Hon blev tagen här i närheten.
Ta det försiktigt.
Vi har en brottsplats i Berkeley Park.
Vi har fotavtryck här. Likadana. Han gick den här vägen.
Jag har honom!
Var är hon? Var är hon?
-Jag vet att hon är här nånstans. -Vi har sökt igenom hela huset.
-Vad gör vi här? -Han har henne.
Varför tror du att det är han? Han är inte tidigare straffad.
Han är en ensamvarg och han bor nära parken.
Det enda sättet att få in honom i en rättssal är om han stämmer oss.
Du borde inte ha kommit.
Ta det lugnt. Jag ville bara visa dig vad det handlar om.
Kom, så tar vi en öl. Du får betala för fönsterrutan.
Jag har hört talas om er, men jag trodde inte att jag skulle få se en.
-En Grimm. Det var som tusan. -Känner du till mig?
Skojar du? Mina föräldrar skrämde mig med historier om er när jag var barn.
-Du verkar ny på det här. -Vem är ni?
Du är ny. Har nån i familjen dött?
-Min moster ligger i koma. -Det förklarar saken.
-Vad hette hon? -Marie Kessler.
Jag har hört talas om henne. Jag vill inte ha problem.
Jag är ingen sån Blutbad. Jag dödar inte längre.
-Vad sa du att du var? -En Blutbad.
Stora, stygga vargen. Fick du böckerna i kväll?
-Känner du till böckerna? -Förstås.
Det gör alla. Ni började beskriva oss för tvåhundra år sen.
Som du ser är jag inte så stor, och jag är inte längre stygg.
Hur håller jag mig god? Med diet, mediciner och pilates.
Jag är omvänd. En Wieder Blutbad, en annan kyrka.
-Går ni i kyrkan? -Så klart. Gör inte du det?
Det som hon sa händer verkligen. Hur kan jag stoppa det?
Du kan inte stoppa det. Det är den du är.
Om du precis har börjat måste du se ganska konstiga saker.
-Ja, det gör jag. -Är det därför du är här?
Nej. På grund av flickan.
-Har ni inte hittat henne? -Nej.
-Vilken röra. -Du vet var hon är.
Nej, det gör jag inte. Hörde du inte vad jag sa precis?
Hur många Blutbadar finns det?
Pluralformen är Blutbaden. Och jag vet inte.
Vi sköter oss inte så bra i flock. Speciellt om vi ser rött.
-Så alla de saker som jag har sett... -Vi är inte saker.
Jag är urmakare. Jag för inte bort små flickor.
-Du markerade revir i går. -Jag gjorde det inte för skojs skull.
Alltså finns det fler som du här.
Du kanske inte vet var hon är, men du vet vem som har henne.
Vi Blutbaden håller oss för oss själva.
Jag är polis.
Berätta vem som har henne, annars...
-Hota mig inte. -Jag vill veta vem som har henne.
Var inte rädd.
Gillar du det? Alltihop är ditt.
-Jag vill åka hem. -Du är hemma.
Vad sägs om att hänga upp den här?
Vill du ha kycklingpaj?
-Ska inte jag köra? -Ingen fara.
Om han dödade kvinnan i skogen...
Då är han mätt i en vecka, eller kanske tio dagar.
Han utnyttjar tiden för att göda henne.
-Vi är nära. -Kan du lukta honom?
Du anar inte.
Vi kör inte längre.
-Där borta? -Han är nära.
-Vad är det? -Ulvatand. Den döljer vår lukt.
-Nu skojar du, va? -Inte om du inte vill dö.
-Vad gör du? -Du sa att han var där borta.
Du kan lika gärna ringa och säga att du kommer. Hitåt.
Varför tar vi inte bron?
-Jag ber om ursäkt. -Behöver jag silverkulor eller nåt?
Är du helt dum i huvudet?
Det är där han bor.
Vad händer?
Jag vet inte vad som händer om jag kommer närmare.
Kanske hjälper jag dig, kanske honom. Eller så ger jag mig på flickan.
Jag är ledsen, men jag kan inte göra mer. Jag sticker.
Jag har hittat henne.
-Jag vill hem. -Jag sa ju att du är hemma.
Var är han?
I ett hus på andra sidan ån. Ta på dig det här först.
-Vad gör du? -Då känner han inte vår lukt.
Vi jagar inte hjort. Var är förstärkningen?
Jag ringde bara dig. De skulle ändå inte tro mig. Kom nu.
Hur hittade du det här stället?
Kängorna. Jag kunde inte sova, så jag började kolla adresser.
Vad heter han?
-Han som vi letar efter? -Det har jag glömt.
Du vet väl att där finns en bro?
-Såg du hans skoavtryck? -Ja. Borta vid huset.
Och de stämde?
-Har du kollat nummerskylten? -Jag väntar. Litar du inte på mig.
Okej, då kör vi.
God kväll. Kan jag hjälpa er?
Griffin och Burkhardt, polisen. Har du ett ögonblick?
-Naturligtvis. Vill ni komma in? -Gärna.
Vi kan sitta här.
Fina kuddar.
Jag har broderat dem själv. Det berättar jag inte för alla.
Pajen är färdig. Ge mig ett ögonblick, sen kan vi prata.
-Skojar du? -Jag är säker på att det är han.
Ursäkta mig?
Jag är ledsen att det tar sån tid. Det är svårt att få fin skorpa.
-Vad jobbar du med? -Jag är statstjänsteman, som ni.
Jag är brevbärare. Inte så glamoröst, men jag gillar det.
-Var var du mellan två och fyra? -Ute på min runda.
Vad gäller saken?
-Den här flickan försvann i dag. -Så hemskt. Misstänker ni mig?
-Vi måste utesluta alla möjligheter. -Varför kom ni till mig?
-Vi letar efter ett par kängor. -Leta var ni vill.
Om han hade nåt att dölja hade han slängt ut oss. Jag sticker nu.
Var det nåt mer?
Nej, tack för din tid. Vi hittar ut själva.
-Hank, jag är ledsen. Jag trodde... -Vänta.
Låten. Han nynnade på låten från den döda flickans Ipod.
Stanna.
Var är hon?
En Grimm.
Hon måste vara där inne.
Hon är inte här. Vi måste anmäla det. Jag hittar en strömbrytare.
Hon är här!
Det är ingen fara. Vi är poliser.
Jag vet inte hur, men du gjorde det.
Allt är bra nu. Vi ska ta med dig hem.
Det är så mycket som jag inte förstår och som jag måste fråga dig om.
Jag älskar Juliette. Jag vill inte att nåt händer henne.
Du ska veta att vad jag än måste göra, så gör jag det.
Du...
-Är hon död? -Nej. Han var där.
Så synd. Vi får försöka igen.
Vi får hoppas att hon inte vaknar innan dess.
Översättning: Peeter S. Randsalu Broadcast Text International